- Hej. - Hej.
- Skal jeg tage et billede af jer? - Nej. Måske i morgen.
- Jo, kom nu. Hvor er I fra? - Sverige.
- Og stormesteren her. Hvad hedder du? - Harry.
Det tager to sekunder, Harry. Det er gratis.
Jeg tager et flot billede af jer.
Kom så. Det tager kun to minutter.
Kig denne vej. Er du skrap til at stå på ski? Ja, du er.
- Er du verdensmester? - Stil dig ved siden af din bror.
Og ved siden af din datter, madame. Og herren ved siden af sin kone.
Bliv stående der. Kig på mig.
I skal smile. Og hold om din kone.
Sådan. Kig på mig.
Ret ryggen. En, to... smil. Det var flot.
Og et til. Kig på mig.
Flot. Og så et mere.
Godt. Og så...
Kan du lægge armen om hende?
Flot. Kan du holde armen om din bror?
- Læg armen om Harry. - Godt. Kig så på mig, alle sammen.
Er det godt, Harry? Verdensmesteren?
Kig hen på mig. Flot. Et mere.
Og et til. Og læn så dit hoved ind mod din kone.
Stik hovederne sammen. Rigtig godt.
En, to, en, to... Smil!
FØRSTE DAG PÅ SKI
- Gik det godt? - Ja.
Jeg holder det åbent. Der er roligt derhjemme nu.
- Har du da børn? - Ja, to piger.
- Hvor gamle er de? - 11 og 13.
- Men du har dem ikke med? - Nej...
Det er dem, jeg holder ferie fra.
Vi er her, fordi Tomas arbejder for meget.
Så nu har han fem dage, hvor han skal koncentrere sig om familien.
- Ikke sandt? - Det er da rart at vide.
- Hav en god dag. - I lige måde.
- Hej. - Kom, Vera.
Er du okay? Kom, så går vi ud.
- Kan du lige hjælpe mig? - Fik du tisset?
- Du må hjælpe mig! - Så kom her.
Kom så, Harry!
- Det er godt. - Ja, det der er rigtig godt.
Lyset og det hele er bare perfekt.
- Se hans øjne. - Han er rigtig køn.
- De er gode sammen. - Hvad hedder hun?
De hedder Vera og Harry.
Er du træt? Er du?
Jeg var så stolt af dig på pisterne i dag. Lad være...
- Tager du dem? - Ja.
Vi er næsten hjemme.
Nej, ikke på mine ski.
Du er rigtig dygtig til at stå på ski.
Det er ikke så sært, at han er utidig. Han har ikke spist hele dagen.
- Far, skal vi ud her? - Der er ikke sært, at han er træt.
- Hvad skal jeg sige? - Skal vi ud her?
Ja, derhenne.
Jeg går ud her.
Jeg tager den ikke.
- Tjekker du din mobil? - Egentlig ikke.
ANDEN DAG PÅ SKI
Giv mig telefonen, Harry.
- Tak. - Det ser lækkert ud.
- Tak. - Velbekomme.
Mit smager rigtig godt.
Smag engang.
- Lækkert. - Er der ikke noget parmesan?
- Hvad var det? - Se der, Harry!
- Tomas, er det ikke en lavine? - Jo, men den er under kontrol.
- Sikke nogle kræfter. - Er det ufarligt?
- Ja. De ved, hvad de gør. - Det ser ikke særlig kontrolleret ud.
- Tag det roligt, Harry. - Far!
Tomas!
- Tomas! - Far!
Er du okay?
- Er du okay? - Det ved jeg ikke.
Er du okay? Det er sikkert at rejse sig nu.
Hvordan har du det?
Har du det godt?
- Er du okay? - Ja... alt er okay.
- Vi har det godt. - Godt.
Hvor er far?
Bare sæt dig ned, Vera.
Wow, det var godt nok...
Fandens. Har I det godt?
De ved, hvad de gør, men det var godt nok...
Nu bryder solen frem.
Mor?
- Vent, mor! - Mor!
- Så vent dog lidt, Ebba! - Ind med jer.
Ind med dig, Vera.
Hvad er der?
- Gå ind med dig, Harry. - Hvad laver du?
- Der er nogen herinde. - Ind med dig. Lad os tale sammen.
- Hvad er der? - Du virker irritabel.
Nå...
- Er du da det? - Nej.
- Godt. - Skulle jeg da være det?
- Nej, det mener jeg ikke... - Nej?
Nej.
Okay.
Måske skulle vi gå indenfor?
- Hej. - Undskyld.
- Der blev ikke meget skiløb i dag. - Vi skal ud igen lidt senere.
- Farvel. - Tak.
Lad mig være.
- Harry... - Er du gal?
Hvad er der, Harry?
Halløjsa...
Er der noget galt?
- Tal til mig. - Lad være.
Vi er nødt til at tale sammen alene af og til. Det må du forstå.
- Skal vi snakke...? - Gå!
Jeg kan godt se, at I er vrede, men kan vi ikke tale om det?
Vera? Jeg kan se, at I er vrede, men...
Undskyld...
- Kom nu. - Gå med dig!
- Så tager jeg den fra dig. - Hvad er det for en tone?
- Gå så! - Hører I dårligt? Gå ud.
- Du skal også gå. - Vi går ud.
- Vi kommer tilbage om ti minutter. - Nej!
Det er ikke dig, der bestemmer, Vera.
Vi bliver smidt ud af vores eget værelse.
Hvad griner I af?
- Du... - Ja?
Du styrer for vildt.
- Skal jeg fange den? - Må jeg prøve?
- Har du aldrig prøvet det før? - Nej.
- Du har øvet dig i garagen. - Nej, det er første gang.
Du lyver. Jeg kan se, at din næse vokser.
Pinocchio!
- Hej, skat. - Hej.
Hvordan har jeres dag været?
Jeg har haft en dejlig dag.
Jeg mødte ham der...
Vi ramlede ind i hinanden i morges i lift-køen.
Og vi længtes vel begge efter en... Jeg laver fis.
Nej, vi har haft en dejlig dag. Snowboarding og gode samtaler.
- Du sagde, at du er meget religiøs. - Nej, det sagde jeg ikke.
- Jo, du gjorde. - Ikke at jeg er meget religiøs.
Det er helt i orden. Hvad er der galt i det?
Jeg fortalte hende der, at jeg ikke er ateist.
Hvem fanden er "hende der"?
Du sagde det selv lige før.
Gjorde jeg det? "Ham der".
Det er bare en spøg. Trodsede I folkemængden i dag?
- Hvad sagde du? - Trodsede I folkemængden?
Der var mange mennesker i dag. Turde I godt at begive jer ud?
Ja, det var fint.
Vi stod på ski hele morgenen. Vi gik tilbage efter frokost...
Vi havde en underlig oplevelse.
Vi sad på den øverste restaurant med den mest fantastiske udsigt...
- Ja, det er et fint sted. - Og så...
Vi så en lavine.
- En lavine? - For fanden!
Ja, men...
Undskyld. Det lyder underligt, når man siger det på engelsk.
- En lavine. - Hvad skal jeg ellers sige?
Nå... Men der sad vi så. Og det var...
Det var en kontrolleret lavine.
- En kontrolleret lavine? - Men den voksede ret hurtigt.
Jeg har aldrig set så stor en lavine før.
Og det var, som om...
I et sekund så det ud, som om den ville smadre hele restauranten.
Det var skræmmende. Jeg får gåsehud bare ved tanken.
- Hvad gjorde I? - Der var ikke så meget at gøre.
- Det var ret skræmmende. - Var du bange?
- Er ungerne okay? - Ja, ingen kom noget til.
Du blev bange...
Men det var egentlig ikke... Den var kontrolleret.
Han blev så bange, at han stak af fra bordet.
- Vel gjorde jeg da ej. - Jo. Indrøm det bare.
- Nej, nej... - Du stak af fra bordet.
Det gjorde jeg altså ikke.
- Jo, du gjorde. - Nej, jeg gjorde ej.
- Da den kom imod os, løb du væk. - Det gjorde jeg bestemt ikke.
- Jo. - Nej, nej...
Du tog din iPhone og dine vanter og stak af fra mig og ungerne.
Vær nu sød.
Det passer altså ikke. Det er ikke sådan, jeg husker det.
- Hvordan husker du det så? - Ikke sådan.
- Men det man... - Tomas, du stak af fra os.
Ebba. Det gjorde jeg ikke.
Altså kan man overhovedet løbe i skistøvler?
Så... vi er stadig påvirkede af det.
Det var en rystende oplevelse.
Kan man ikke løbe i skistøvler?
- Hvad? - Kan man ikke løbe i skistøvler?
Jeg mener...
Tomas siger, at man ikke kan løbe i skistøvler.
Men situationen opstår så pludseligt. Man ved ikke, hvordan man skal reagere.
- Kan man ikke løbe i skistøvler? - Ikke "løbe" løbe.
Jeg har ikke stået på ski i flere år, så jeg er ikke den rette at spørge.
Pis...
Hvor sødt.
Skal jeg tage din vin?
Hej...
Hvad sker der lige?
Jeg kan slet ikke genkende os.
- Jeg kan hverken kende dig eller mig. - Jeg kan heller ikke kende dig.
Jeg vil ikke have det sådan.
Jeg ryster stadig efter den forfærdelige middag.
- Giv mig et kram. Jeg trænger til et. - Det gør jeg også.
Fandens...
Jeg slukker den. Giv mig et kram.
Det er bare...
Jeg synes, det er underligt, at du ikke vil indrømme det, der skete.
Hvad er der underligt ved at have to forskellige oplevelser?
Jeg kan ikke "indrømme" din oplevelse af det.
Jeg oplevede det slet ikke, som du beskrev det.
Og som du prøvede at overbevise de andre om under middagen.
Det vigtigste er, at jeg ikke vil have det sådan igen.
Ja, det var pinligt. Det var frygteligt.
- For fanden... - Nej, det dur ikke.
Jeg føler, at vi må have en fælles oplevelse...
Er du tilbage til det? Hvordan en fælles oplevelse?
- Jeg tror, det er vigtigt for børnene. - Hvad er din oplevelse så?
Kan vi blive enige om, at der kom en lavine -
- og at vi blev bange, men at alt gik godt?
Det har jeg det fint med.
- Var det bare det, du mente? - Det er en fælles oplevelse.
Det er fint.
Godt så.
Vi to var ude for en lavine.
Vi har ferie. Vi skal ikke mundhugges sådan her.
Vi må lægge det bag os.
Der kom en lavine. Vi blev bange, men alt gik godt.
- Okay? - Ja.
Godt.
Har du nøglekortet?
Vi har publikum på.
Bed om lidt privatliv.
Må vi få lidt privatliv?
Må vi gerne få lidt privatliv? Vi vil gerne tale lidt sammen.
Ja?
- Er du vågen? - Ja.
TREDJE DAG PÅ SKI
Harry. Din vante ligger herude ved far.
- Hvad? - Den ligger der ved siden af far.
Jeg tænkte, at jeg ville løbe alene i dag.
- Hvad? - Jeg vil gerne løbe for mig selv.
- Okay. - Hvis ikke det er et problem for dig?
- Nej, nej. - Hører jeg et "men"?
Nej, du løber bare. Vi kan ses her senere.
- Hvad nu? - Mor vil løbe for sig selv.
- Det vil jeg ikke have. - Det er rart at løbe i sin egen rytme.
Jeg vil også gerne løbe alene, hvis lejligheden byder sig.
- Her. Tag mit Visakort. - Jeg klarer mig.
- Okay. - Jeg bruger mit eget.
- Pas dog på! - Sig lige til en anden gang.
Sig dog, at du tager barren ned.
- Er du okay, skat? - Ja.
Dyrk lige hundene. Ja, altså ikke kun hundene...
Hej, skat.
- Jeg går lige en tur med dem. - Gør du bare det.
Han er dejlig.
- En italiensk tyr? - Nemlig.
Han taler i det mindste engelsk.
Ja, lige tilstrækkeligt.
Det passer!
Det virker, som om du har haft mange mænd.
Tja, det har jeg vel.
Har du en aftale med din mand eller kæreste?
Nej, nej. Vi er selv ansvarlige for vores egne forhold.
Det fungerer fint.
- Du ser overrasket ud. - Ja...
Bliver du ikke jaloux? Eller bliver han ikke?
Skulle jeg ikke unde ham at have det hyggeligt med en anden kvinde?
Bliver du glad, hvis han er sammen med en anden?
Ja, glad på hans vegne.
Jeg forstår det til en vis grad. Du er stadig ung og smuk...
Men er du ikke bange for at blive forladt og ensom?
Det er klart, at man ikke vil være ensom.
Men omvendt har jeg jo opbygget en masse andre relationer i mit liv -
- så jeg har ikke kun min mand og børn.
Jeg kan ikke basere mit selvværd på -
- at være i et forhold eller at være mor.
Det forstår jeg godt. Men alligevel...
Fungerer det? Er der ikke en, der bliver såret?
Hvordan ved du, at det ikke går ud over dine børn?
Jeg er en ansvarlig forælder som alle andre.
Jeg gør, hvad der er bedst for mine børn, så de føler sig trygge.
Jeg ved, at de har det fint.
- Og jeg har det fint. Det er vigtigt. - Ja.
Det er vel det bedste, jeg kan give dem.
Hør lige...
Er du ikke enig i, at det at opbygge et forhold med en anden -
- få børn, blive gift og købe hus... At alt det er meget mere værd -
- end en nat med "Alberto Tomba" på et fransk hotel?
Er du ikke enig?
Men hvorfor vælge? Jeg har begge dele.
Jeg har lange forhold og korte forhold.
Jeg bliver... Det er rigtig provokerende.
Jeg nægter at tro, at det er så nemt, som du foregiver.
Jeg ved ikke...
- Men helt alvorligt... - Jeg prøver at forstå det.
Det er ikke et belejligt tidspunkt at tale om det på.
- Vi kan tage det en anden gang. - Nej, nu.
- Slap nu af. Skål. - Selvfølgelig. Skål.
Harry?
Stop, Harry.
Harry! Vent så!
Hvad er der med dig?
Hvad nu hvis du faldt? Det er rigtig farligt.
Hvad siger du? Fortæl mig, hvad der er galt.
Kom nu. Du skal ikke mumle sådan.
Jeg er bange for, at I skal skilles!
Vent dernede, Vera.
Vera!
Kom, vi går.
Mærk lige. Der er ingen, der ser os.
Bare to minutter? Kom nu.
Gå ikke. Kom hen til farmand!
- Hej. - Velkommen.
- Du har været her før, ikke, Fanny? - Jo, det er tredje gang.
Men det er første gang, at jeg er her med Mats.
Det har været rigtig sjovt.
- Vi har haft det rigtig dejligt. - Hvor godt.
- Hvordan har I haft det? - Tja...
Jo... Vi har haft det helt fantastisk.
Det er et godt sted at være sammen med børnene.
Forholdene er perfekte med al den sne.
Og jeg har også haft en dag helt for mig selv.
- Det skal du også have. - Det vil jeg gerne.
Det er skønt at løbe i sin egen rytme og bare...
- I to kunne da løbe sammen igen? - Det kunne være fedt.
Det må være flere år siden, I stod på ski sammen.
- Det skal I da gøre. - Lad os nu se.
Hvad med i morgen? Jeg passer ungerne.
Du skal ikke have dårlig samvittighed.
Jeg tænkte nu mere på, at det var deres ferie sammen.
Undskyld. Det er jeg ked af.
Det var ikke min mening at arrangere jeres ferie.
Tænk ikke på det.
- Det smager dejligt. - Det var godt.
De skulle åbne en natklub.
Så jeg tog derhen og søgte arbejde.
Jeg talte med den øverste bartender, Mike.
- Han virkede ret truende. - Hvordan mener du?
Han var konfronterende...
- Var han aggressiv? - Ja.
Og så var han nedladende og spurgte, om jeg havde arbejdet i en bar før.
Det bekræftede jeg så. Så spurgte han mig, om jeg var god.
- "Ja, det er jeg da," svarede jeg ham. - Det er du vel også?
Han blev ved med at snakke om deres koncept...
Vi var ude for en lavine forleden.
- Hvad sagde du? - At vi var ude for en lavine forleden.
Var du midt i den?
Fortæl nu.
Vi sidder jo her, så det gik godt.
Men...
Vi skulle spise frokost og havde lige fået maden serveret -
- da vi hørte et højt brag. Man hører det tit her omkring.
Jeg kan ikke lide det, men Tomas sagde, at det var ufarligt.
Alle på restauranten vender sig om for at kigge.
Vi kan jo se, at sneen begynder at skride.
Det er meget smukt at overvære.
Folk begynder at tage billeder. Og det gør vi også.
Vi har Vera og Harry i forgrunden. Det er rigtig flot.
Indtil det går op for os, at der er noget helt galt.
Hele den her snemasse er på vej direkte mod os.
- Direkte mod jer? - Ja.
Og den vokser og bliver større og større...
Pludselig går det op for en -
- at der er noget helt galt.
Alle panikker. De begynder at løbe og skrige.
Alt er kaos.
Snevæggen er omkring 50 meter høj -
- og 100 meter bred, og den kommer hurtigt nærmere.
Så jeg tager fat i Vera og Harry -
- og prøver at løfte dem begge to. Men jeg kan ikke.
Så jeg vender mig mod Tomas for at bede ham om hjælp.
Og jeg ser min mand tage sine handsker og iPhone -
- og så løber han så hurtigt, han kan, væk fra os.
Og så bliver alt hvidt.
Jeg står der med børnene og kan ikke få dem væk derfra...
Der er en intensitet og en lyd, som jeg aldrig har oplevet før.
Og jeg tænker, at nu...
Og jeg kalder på Tomas...
Men han kommer ikke.
Jeg ved ikke, hvor længe det varede.
Og så...
Så bliver vi ikke begravet.
Alt det hvide, der slår imod os, er bare røg fra lavinen.
Selve lavinen standsede præcis lige før restauranten.
Jeg står og holder hårdt om mine børn, og pludselig er himlen blå igen.
Vores frokost står stadig på bordet...
Folk begynder at vende tilbage.
Det går op for dem, at der ikke har været nogen fucking lavine.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre, så jeg sætter mig og spiser.
Og så kommer Tomas tilbage.
Vi siger ikke noget. Vi spiser bare.
Ja...
Så nu har jeg et problem.
Jeg sidder her på et luksushotel og er ikke lykkelig.
Jeg har det ikke godt her.
Sig noget, Tomas. Det er uhyggeligt.
Når den slags...
I sådanne situationer er man ikke altid klar over -
- hvad man gør.
Man vil overleve.
Og når overlevelsesinstinktet tager over -
- så tager man ikke nødvendigvis sine værdier med.
Så...
Det er helt fint. Men så bør man erkende det bagefter.
- Og indrømme det. - Jo... Hvad tænker du, Tomas?
Nu spørger han igen. Er du ikke sød at svare?
Harry!
Hvad har vi sagt om at bruge den indenfor?
Kors... Sæt dig ned.
Du er nødt til at sige noget.
Det må I undskylde. Det er Tomas' seneste stykke legetøj.
Sådan.
- Er I okay? - Ingen problemer.
Skal vi gå? Eller er vi nødt til at blive?
Ja, vi er nok nødt til...
De har jo brug for terapi.
Jeg er ked af det, men vi kan ikke tale om det.
Jeg tror, det ville være godt for jer begge to at se det hele -
- i et lidt større og mere tilgivende perspektiv.
Hvis man ser på, hvordan mennesket fungerer -
- og dyrene også i øvrigt...
Det er jo sådan, at når vi bliver konfronteret -
- med en ekstrem farlig situation -
- så udløses det instinkt, der hedder: "Jeg vil overleve!"
Det betyder, at man reagerer fluks.
Det er en primitiv impuls, en urkraft.
Jeg tror...
Fjenden her er det billede, vi har af helte.
Vi fodres med helteskildringer og krav om -
- at være helte og vise heltemod i frygtelige situationer.
Men sandheden er, at når virkeligheden kigger dig i øjnene -
- og du er bange for at dø, så er det de færreste, der handler heltemodigt.
Tag Estonia for eksempel. 850 mennesker døde om bord...
137 overlevede. Og de mennesker...
De havde gået over lig og skubbet børn og gamle omkuld.
De gjorde forfærdelige ting.
Og de måtte leve med det, de havde gjort.
Men man kunne ikke straffe dem for det.
Jeg kan ikke identificere mig -
- med folk, der tramper sine egne børn ned for at overleve.
- Nej... - Det er ikke det, det handler om.
Mit problem er, at mit fokus er på børnene.
De er for små til at tage vare på sig selv.
Tomas' fokus er et andet sted.
Men du må alligevel tænke på alt det, Tomas er.
Alt, han har gjort for dig, hvor meget han elsker dig og børnene.
Det skete på et splitsekund.
Hvis der kom en fulderik herind og angreb dig med en flaske -
- så ville jeg slå ham. Men jeg er ikke voldelig af den grund.
Jeg er ikke en voldelig person.
Du ved jo heller ikke, hvad du ville have gjort, tror jeg.
Du var jo smadderbange.
Jeg går ind til de andre igen.
Det er interessant, når den slags sker.
Vi var chokerede over, at det faktisk kunne ske.
At vores oplevelser af situationen er så forskellige...
Jeg var ikke klar over, at du oplevede det på den måde.
Du sagde det ikke til mig.
Kan du ikke fortælle, hvordan du oplevede det?
Jo, men...
Det er irrelevant, hvordan jeg oplevede det.
Men det er jo tydeligt -
- at oplevelsen var ret dramatisk for dig.
Så du er ikke enig i den version, Ebba har fortalt os?
- Nej. - Ikke det?
Jeg deler ikke den fortolkning af det, der skete.
Jeg er ikke enig. Du har da ret til at have din egen mening om det.
Men jeg deler den ikke.
Vi har jo optaget det hele.
Det er på mobilen. Vi kan da bare se det.
- Vil I gerne se det? - Er det ikke nok nu?
Nej. Jeg henter din mobil.
- Vi blev selvfølgelig bange. - Det forstår jeg.
Men vi er jo her. Harry og Vera har det fint.
Jeg vil gerne have, at du ser det her.
Jeg har brug for det. Er det okay?
- Ja. Vis det bare. - Godt.
Vil I se med?
Her kommer det.
Der sidder vi ved bordet. Det er dig, der filmer.
Far!
Her kan man tydeligt se en, der løber sin vej.
Er vi enige om det?
Man kan endda høre støvlerne.
Jeg indrømmer, at det ser ud, som om jeg løber.
Godt.
Tomas, måske tænkte du...
Det er svært at komme ud af sneen efter en lavine.
Så måske tænkte du, at du ville komme tilbage og grave dem ud?
For eksempel når trykket falder i en flyver -
- så lærer forældre, at de skal tage masken på først og så hjælpe børnene.
Så du gjorde faktisk det rigtige i en situation som denne.
Det var sådan, du tænkte, ikke?
Var det ikke?
For helvede...
Jeg ved ikke, hvordan jeg ville have reageret, hvis du havde handlet sådan.
Nå...
Du havde måske også efterladt dine børn.
Det ved du da ikke. Man kan jo ikke være sikker.
Nej...
- Hvordan tror du, du havde reageret? - Nu taler vi om dig og Tomas.
Hvorfor?
Fordi jeg tror, at jeg havde reageret ligesom Ebba.
Mener du, at der er forskel på mænd og kvinder?
Nej, jeg mener...
Måske... Dig og Tomas er samme type mand.
Hvis man sammenligner jer med for eksempel Filip...
Filip ville aldrig stikke af og efterlade sin familie. Aldrig.
Så Filip, der er 21 år og stadig bor hjemme -
- og som ikke har børn -
- han ville forsvare sin familie, men det ville jeg ikke?
Rent hypotetisk.
Der er stor forskel på din generation og på vores.
Der er også stor forskel på dig og din far og hans generation.
Du tager mere ansvar, end hans generation gjorde.
Så du siger rent hypotetisk -
- at der er større sandsynlighed for, at Filip, den lille fyr -
- ville beskytte sin familie bedre end mig -
- fordi jeg er født i 70'erne?
Fanny, jeg har altid sørget for min familie.
Jeg har altid sørget for, at de har det rigtig godt.
- Okay? - Okay.
- Hvor er dine børn nu? - Det ved du godt.
Og din ekskone?
- Hun er i Oslo. - Okay...
Du siger, at du gør alt for dem.
Men hun er der alene og passer dine børn.
Mens du er på ferie med en 20-årig pige.
Er det da et problem?
Nej, men jeg ville forstå, hvis din ekskone synes det.
FJERDE DAG PÅ SKI
Hvad er der?
Ikke noget.
Kan du ikke bare...
Kan du ikke bare lade være med at tænke på det?
Jeg...
Jeg spekulerer på...
Hvad jeg har gjort eller sagt...?
Du har ikke sagt noget.
Du har ikke sagt eller gjort noget.
Det var rent hypotetisk.
Jeg ved, at du vil gøre alt for at beskytte din familie.
Og jeg tror...
Jeg tror, at du ville gøre en indsats for at beskytte mig.
Ja, men...
Skal vi ikke bare glemme det og lægge os til at sove?
Mener du det, eller siger du det kun for at få lov til at sove?
Jeg mener det.
Godnat. Nu sover vi.
Lad være med at tænke på det.
Sig ikke mere om det!
Det havde jeg heller ikke tænkt mig.
Bare luk dine øjne.
Har du lukket øjnene?
Træk vejret dybt.
Hvad er der galt?
Du kan ikke sige, at du ikke mener det. Du sagde det jo.
Du spekulerede på, hvad jeg havde gjort -
- og at det var mere sandsynligt, at jeg ville løbe væk, end at Filip ville.
- Filip, for hulen. - Du er fuld og træt.
Du er ligesom gået i baglås. Hvad handler det om?
Hvis jeg nu sagde til dig...
Hvis jeg sagde, at du er sådan en type som...
"Mange kvinder kan ikke få børn, og du er en af dem."
"Du er en kvinde, der kan ikke få børn. Du er ikke kvindelig nok."
Så ville jeg bare sige: "Ærgerligt! Godnat! Nu sover vi."
Men hvis jeg nu...
Hvis jeg sagde til dig... Hør nu efter!
Hvis jeg sagde...
Du har allerede sagt alt det, du tænker på.
- Men du forstår det ikke. - Jo, jeg gør!
Jeg forstår det godt.
Og nu...
Vi lader det ligge til i morgen.
Okay?
Godnat. Sov godt.
Jeg må bare vide, at du stoler på mig.
- Det er vigtigt for mig. - Ja. Jeg stoler på dig.
- Hvorfor holder du dig...? - Jeg kan ikke tage dig alvorligt.
Nu har vi diskuteret i timevis. Lad nu være.
Shit...
Jeg stoler på dig. Kan vi så få sovet lidt?
Du er skør.
Det er ikke så underligt, at din kone ville skilles.
Hvad sagde du?
Hvad med dig? Har du stået meget på ski?
Nej. I de seneste år -
- har jeg hovedsagligt været sammen med familien.
Det er virkelig lyst herude.
- Okay... Er du klar? - Ja.
Okay...
Det er perfekt!
Det bliver ikke bedre end det!
Skal vi ikke stå på ski i dag?
Hallo. Er du der?
Skal vi ikke stå på ski i dag?
- Stå på ski? - Ja.
Det skal vi vel...
Du lugter af vin.
Må vi tage noget is, mor?
- Må vi tage noget is, mor? - Det må I vel...
- Jeg vil også have is. - I skal spise morgenmad først.
- Vi har spist morgenmad. - Det er længe siden.
Yoghurt og æg.
Godt. Så tag lidt is.
- Jeg vil have chokoladeis. - Hvor er min telefon?
Det var fandeme fedt.
Tomas!
Det var fedt.
Lad os tage bagsiden ned også.
Jeg har ikke lyst til at stå mere.
Hvad?
Er du okay?
Kan vi ikke snakke lidt i stedet for?
Hvad vil du snakke om?
Det ved jeg ikke rigtig...
Tomas...
Hallo?
Har du det skidt?
Måske skulle du prøve at skrige?
Helt alvorligt. Jeg har gået i terapi i to år. Det hjalp ikke en skid.
Så gik jeg ud i skoven og skreg i fem minutter og fik det skidegodt.
Det er fysisk. Det sætter sig i kroppen.
Jeg mener det altså. Ingen kan høre os. Kom nu.
- Skal jeg bare sidde her og skrige? - Jeg tæller til tre. En, to, tre...
Godt. Helt nede fra maven.
- En, to, tre... - Glem det.
Kom nu. Jeg mener det.
Ja, kom nu!
Fandens!
Fanden i helvede... lort!
Godt!
Hej, drenge.
- Hygger I jer? - Ja, det gør vi da.
- Fedt sted. - Ja, det er et fedt sted.
Jeg ville bare sige, at min veninde sidder derovre.
Hun synes, at du er den lækreste fyr i baren.
- Tak. - Ingen årsag. Hyg jer.
- I lige måde. - Skål.
Jeg var lige nødt til at komme tilbage.
Jeg tog fejl. Hun mente ikke dig...
Min veninde mente en anden.
Hun mente ikke dig.
- Okay. - Undskyld. Det var min fejl.
- Det gør ikke noget. - Hyg jer.
Det var min skyld. Jeg er virkelig ked af det.
Jeg pegede faktisk på en anden...
- Nu går vi. - Tag jer ikke af det.
Tager de pis på os?
Hallo? Laver I sjov?
Synes I, at vi er sjove?
Har vi gjort noget?
- Vi ville bare undskylde. - Ja, ja.
Tag det roligt.
Jeg talte sgu ikke til dig.
Hej...
Hej, det er Tomas. Jeg er på hotellet.
Hvor er I? Klokken er kvart over syv.
Fandens også.
- Hvorfor sidder du der? - Hvad laver du her?
Er der sket noget?
Jeg har ledt efter jer alle vegne. Hvor har I været?
- Jeg har ringet og sendt 1000 sms'er. - Vi har været her og i poolen.
Vent lige, Andrea.
Far sidder ude i gangen.
- Der er ikke noget netværk. - Hvad?
- Der er ikke noget netværk. - Jeg skal nok kigge på det. Ebba?
Ja.
Selvfølgelig.
Ja...
Det forstår jeg godt.
Ja, du har været i det forhold i fem år, og så har du lyst til -
- at lege lidt...
Det forstår han vel også godt?
Vent nu. Jeg snakker jo. Ja, fortsæt bare.
Jeg ringer tilbage, Andrea. Hej.
Halløj...?
Hør nu...
Altså...
Det virker stadig ikke, far!
- Hvad? - Netværket. Det virker ikke.
Kan du ikke lade være med at slæbe alt det med ind?
Nej!
- Kommer du? - Jeg skal lige have bukser på.
Har du nøglekortet?
Du lader bare som om.
- Hvad? - Du græder ikke rigtigt.
- Vel? - Nej, måske ikke.
- Kors. - Ebba, kom lige.
Jeg forstår godt, at du er skuffet over den person, der har åbenbaret sig.
Jeg er også rigtig skuffet over ham.
Jeg hader ham.
Jeg hader ham rigtig meget. Og jeg...
Jeg kan ikke tilgive ham.
Han har gjort andre ting også. Han har...
Han har løjet. Han har været utro. Jo, han indrømmer det.
Han snyder i spil, når han spiller med Harry og Vera.
Han er så ynkelig.
Jeg kan ikke leve sammen med ham længere.
Jeg vil ikke.
Du er ikke det eneste offer her.
Jeg er selv et offer!
Jeg er et offer for mine egne instinkter.
Hallo... Tomas...
Nej, jeg kan ikke holde op.
Lad os gå indenfor.
Lad os nu gå ind. Hold så kæft!
Slap af.
Tak. Tomas...
Tak.
For fanden, Tomas...
Sæt dig ned. Sæt dig.
Tag dig så sammen. Kig på mig.
Træk vejret roligt.
Du skal trække vejret.
Træk vejret.
Tomas, du vækker børnene.
Du vækker børnene.
Gode Gud...
Søde Tomas, slap nu lidt af.
Far?
Bare rolig, Harry. Far er bare lidt ked af det.
Det skal nok gå.
- Mor? - Det skal nok gå.
Far?
- Hvad er der, far? - Far er ked af det. Det går over.
Hvad er der med ham?
Far?
Mor!
- Kom herhen. - Kom, mor!
Kom herhen, mor!
Kom nu!
Far er bare lidt ked af det.
Det går over.
SIDSTE DAG
- Tomas. - Ja?
- Er du sikker på, at det er sikkert? - Ja, pisten er jo markeret.
Ja, men vi kan ikke se noget.
- Jeg skal nok gå hen og kigge. - Fint.
Okay, Harry, du kan godt komme!
Og så Vera. Du går sidst, Ebba.
Okay.
- Er du okay? - Ja.
Det er en fin bakke.
Det blæser, og det er tåget, så det er vigtigt at holde sammen.
Jeg løber først. I følger tæt efter.
Hvis jeg stopper, så stop op bag ved mig.
Måske stopper jeg, fordi det er farligt.
- Godt. - Godt. Kom så.
- Er alle okay? - Ja.
- Tag det med ro. - Følg lyden.
Jeg skal vise jer, hvordan vi kommer ned.
- Okay? - Ja, okay.
Ebba?
- Ebba? - Mor?
Ebba, kan du høre mig? Er du der?
Hvad?
Hjælp mig!
Jeg kommer, Ebba!
Pis også.
Vent her. Ebba!
Jeg kommer, Ebba. Vent der!
Jeg kommer!
Far?
Far...
- Harry! - Far!
- Vera... - Mor.
Vi kommer nu!
Mor og far...
Vi klarede det.
Godt.
- Hvordan går det? - Det går fint.
Hvad sker der?
Hvad laver han?
Kors...
Har du det godt?
Kan du køre lidt forsigtigt?
Han er jo ikke rigtig klog.
Det er sindssygt.
Er der ikke en anden, der kan køre?
Det går jo ikke.
Jeg vil gerne ud. Kan du åbne dørene?
- Er du sød at åbne dørene? - Hun er rigtig bange.
- Det er jo som en rutsjebane. - Han er skingrende vanvittig.
- Mor? - Helt alvorligt...?
Åbn dørene! Jeg vil ud herfra.
Åbn dørene!
- Åbn de skide døre! Jeg vil ud. - Tag din jakke, Vera.
Slap af! Så slap dog af, alle sammen!
Slap af! Opfør jer civiliseret. Ellers kommer nogen til skade.
En ad gangen. Lad kvinder og børn komme ud først.
Vil I ikke nok?
Stille og roligt...
Godt. Stille og roligt...
Pas på, når I går ud på vejen.
Er du okay?
Det var godt, vi kom ud.
Er du okay?
- Det går jo ikke. - Nej.
- Hun bliver siddende. - Bliver hun siddende derinde?
Kors. Han er jo helt...
Stop, stop, stop!
Sindssygt.
Så kører den galning.
- Hvad gør vi så? - Det ved jeg ikke.
Fyren kunne jo ikke køre.
- Han kører da der. - Altså...
Det var livsfarligt.
Sindssygt.
Mats...
- Kan du bære Vera? - Er du træt?
- Vil du have en smøg? - Nej tak.
Jo, må jeg få en?
- Selvfølgelig. - Tak.
Ryger du, far?
Ja, det gør jeg.
Danske tekster: Oneliner